Där är han.
- Du får sparken. - Den skulle ju tämjas.
Ja, men inte fördärvas. Försvinn härifrån!
Herr polischef...
- Har du hört talas om J.W. Grant? - Ja.
Han behöver din hjälp, med en gång.
Min man!
Skynda dig!
Älskling!
Trevligt att träffas.
Joe Grant. Tack för att ni kom.
- Jag fick ert telegram, mr Grant. - Trevligt att ses, mr Sharp.
Det tycker jag också.
Mr Grant. Jag representerar banken.
Lådan innehåller...
- Tack för att ni kom, mr Fardan. - Kvittot, mr Grant.
Hundra tusen dollar i guldmynt. Inga mynt större än 50 dollar.
- Ganska ovanligt... - Tack.
Kör!
- Långsamt godståg framför oss. - Kör in det på ett stickspår.
- Ni borde räkna pengarna. - Gjorde inte ni det?
Tack.
Henry Rico Fardan.
Virginia militärakademi. På Kuba med Roosevelts styrkor.
Inga barn, hustrun avliden. Vapenexpert och taktiker.
Ni hade mörkare hår på den tiden.
Mitt hjärta var lättare också.
Drog runt och letade guld 1915. Hittade ingenting.
Demonstrerar nu automatvapen. Lön - 40 dollar i veckan.
Hans Ehrengard. F.d. kavallerist, boskapsskötare, cowboy.
Jacob Sharp. Expert på gevär, rep och båge.
Traktens bäste spejare och spårfinnare.
Några invändningar mot att jobba med en neger?
Vad gäller jobbet, mr Grant?
- Hur väl känner ni honom? - Tillräckligt väl.
- Vad tycker ni om honom? - Jag respekterar honom, som soldat.
Förra veckan kidnappade er "respekterade soldat" min fru.
Kravet om lösensumma.
Ert jobb är en barmhärtighetsgärning.
Raza! Kapten Jesus Raza!
Herregud. Vilket namn på Mexikos blodtörstigaste man.
Mrs Grant är fången ungefär 160 km ute i den här öknen.
En gudsförgäten plats, men ett fort för Raza.
Han föddes där. Han och hans män känner till öknen som sin egen ficka.
En bataljon skulle behöva en månad på sig.
Men en handfull modiga män, experter, ledda av er-
- kan klara det i ett överraskande angrepp.
Ni talar flytande spanska. Ni vet hur Raza tänker.
- Jag vet att ni klarar det! - Det tror inte jag.
Tusen dollar per man som går in i fortet.
Återför ni min fru hel och hållen får ni nio tusen dollar extra.
- Hur många män har Raza? - Pasqual?
- Kanske 150 man. - Jag skulle betala lösensumman.
Den är här! Hundratusen i guldmynt, som han begärde.
Men det är ingen garanti för att hon inte dör.
Men hur får vi ut er fru?
Mina herrar, jag har ingen annan jag kan vända mig till.
- Vi behöver nåt extra. - Vad då?
Nån som kan hantera dynamit som en expert.
- Vem är i stånd till det? - Han!
Hooper, han ska med när vi hämtar hästarna.
- Var är han? - Alldeles i närheten.
I fängelse.
Hans borgen är på 700 dollar.
- Men är han pålitlig? - Jag litar på honom.
Då ska ni få honom!
- Jag förtjänar dig inte. - Jag håller med.
Jag kan förstå att du spelade bort 700 dollar-
-men hur blev du av med byxorna?
I en dams sovrum.
Människor är de enda djur som älskar ansikte mot ansikte.
- Nu är han er. - Tack, än en gång.
- Du kunde telegraferat pengarna igår. - Igår hade jag inte de pengarna.
Vad ska du ha i utbyte?
Du mister kanske livet, inte byxorna. Men vad gör väl det?
Det gör nästan ingenting.
- Nå? - Fina djur.
- Utvalda av Ortega. - Ni kan lita på dem.
Det här är mrs Grants favorit. Avlad för fart.
Det krävs mer än det för det här jobbet.
Jag är rädd att de här får duga.
Jag kan få dem att gå, men inte att duga.
100 000 för en fru. Det måste vara en fantastisk kvinna.
En del kvinnor gör pojkar till män, och män till pojkar.
- Vart ska vi? - Till Painted Mountains.
- Du hörde rätt. - Ska vi tillbaka till Mexiko?
- För pengarnas skull. - Hur ser förutsättningarna ut?
Tiotusen dollar per man för nio dars arbete.
Mer än vi har tjänat på allt guldgrävande tillsammans.
- Ingen återvända? - Vi måste löpa linan ut.
- Vet ni vem som har tagit henne? - Raza.
Är den Raza vi känner en kidnappare?
- Grant har fått krav om lösensumma. - Det var som tusan.
Det tycker vi också.
Förra veckan gav sig mrs Grant ut på en ridtur. Över gränsen.
Hon är född i Mexiko.
Hon längtade kanske hem.
När vi blev oroliga fick vi kravet om lösensumma.
Ni måste veta hur hon ser ut.
De togs för fyra år sen.
Jag duger inte till mycket utan henne.
- Var på ranchen hålls hon fången? - Jag vet inte.
Det måste vi veta.
- Getvaktaren kanske vet det. - Om han fortfarande är kvar.
- Vilken getvaktare? - Eduardo Padillia.
Han avgudade mrs Grant. Han kom med mjölk till henne varje dag.
Det blev nästan en ritual.
Den här är ett bevis för att ni har min välsignelse.
Han skulle ge sitt liv för henne, precis som jag.
Ni är i Mexiko när ni har passerat under bron.
Det är säkrast att färdas på natten och vila på dan.
Kom tillbaka med henne till mig. Jag ber er.
- Vi har följt samma spår. - Mexikaner.
- Hur många hästar? - Tio.
- Hur länge sen? - Ett par timmar.
- Vilken riktning? - Söderut, men de rider i cirklar.
- Varför rider de i cirklar? - Razas män?
- Varför inte? - Så långt norrut från ranchen?
Det kan vara vem som helst. Till och med vänligt sinnade.
Spana på dem, Jake.
- Vi slår läger vid den här ravinen. - Jag hittar er.
Vet du vad, Rico?
Raza och jag gör nästan vad som helst för pengar.
- Det har ni gjort också. - Men inte kidnappning.
- Varför kidnappade han Grants fru? - Tyst!
- Åtta stycken runt nästa krök. - Du såg ju spår efter tio.
Det stämmer.
- Skydd? - Båda sidor.
Släpp era hästar och mulan med dynamiten.
De kan vara på genomresa.
Då rider de efter varann med ledaren i täten.
Rider de i grupp betyder det trubbel.
Om ledaren tar av sig hatten och täcker revolvern, så skjut.
- Du går först, Bill. - De har mausergevär.
- Samma formation som i Durango? - Varför inte?
De är här!
- God morgon, vänner! - God morgon.
- Amerikaner. Är ni vilse? - Jag letar efter en lägerplats.
Vad har ni i väskorna? Guld?
- Du har mer guld i dina tänder. - Han sa: "Du har mer i tänderna."
- Det här är en farlig trakt. - Jaså?
Många banditer här. Dåliga karlar.
De stjäl från andra. Särskilt från gringos.
- Då fortsätter vi. - Gud vare med er.
Det var den tionde.
Skjut hästen! Skjut den!
- Begrav dem djupt. - Ska ni skjuta de andra nio hästarna?
- Vi har inte tillräckligt med mat. - Vi kan släppa dem.
- Vad skrattar du åt? - Människor.
Vi dödar tio människor utan att blinka. Men när det gäller djur...
- De är harmlösa. - Bara det som är dött är harmlöst.
Vill du stöta på flera av Razas män, så släpp dem.
- De springer norrut mot floden. - Tänk om de följer efter oss?
Då skjuter vi dem.
Släpp dem.
Herregud! Jag har upplevt hetta förut, men det här...
Jag hatar öknen!
Den är... skoningslös.
Jake.
- Har han tagit sitt salt? - Jag ska få i honom lite.
Låt honom sova.
- Hur är det med dem? - De reder sig.
Du måste ge dig ut och spana.
På andra sidan bergsryggen väntar 32 km saltöken och 16 km sand.
Nästa uppehåll blir Coyote-passet.
De namnlösas gravplats.
Vi har begravt många vänner där.
Och många ovänner.
Vilket slag det var! Vi var underlägsna, men höll passet.
Vem bryr sig om det nu? Eller ens minns det?
Gänget i dag till exempel...
För ett år sen hade det inte skett.
- Vi hade tur. - Men de upptäckte oss tidigt.
Varför väntade de tills vi kom hit?
Du är också betänksam över upplägget?
Tre dagsritter från Coyote-passet finns det en annan gravplats.
Inte för döda hjältar, men för två miljoner i guldtackor.
Vi behöver inte besegra Raza för att lägga beslag på dem.
- Är det skälet till att du följde med? - Finns det nåt bättre?
Vi lovade att föra kvinnan tillbaka.
Mitt löfte till Grant är inte värt ett dyft.
Du gav det löftet till mig.
- Lite att dricka? - Tack.
- Det tar tid att vänja sig. - Varmt på dan och iskallt på natten.
Vem vill vara här länge nog för att vänja sig vid det?
Män som är härdade. Män som har lärt sig hålla ut.
- Som du och Dolworth? - Nej, män som Raza.
- Hur länge har det varit där? - En timma. Dolworth gjorde det.
Det betyder "kusten är klar". Upp och ner betyder det "fara".
- Vem som helst kan ha gjort det. - Ja.
God morgon, min vän.
- Dolworth? - Ja.
- Hur många fler? - Tre.
- Inga skjutvapen. - Är vi så nära Raza?
Det är möjligt.
Jag fick i alla fall en bra revolver.
Vi hade tur med den här.
Inte konstigt att min mamma slängde ut mig!
- Flaskan. - Du kan skrämma ett spöke!
Var försiktig nu.
Var är dina vänner?
Ta en drink. Om de passar, är skorna mina.
- Känner inte jag dig? - Sett härifrån liknar du mig.
- Vad gör du här? - Du kommer att skratta åt mig.
Man skrattar inte åt nån som snart ska dö.
Jag kom hit för att jag är galen i tequila och era kvinnor.
Där ser du, du skrattar åt mig.
En lustig prick!
Jag frågar en gång till: Var är dina vänner?
- Jag reser alltid ensam. - Det är synd att dö med en lögn.
Förstår du?
De där hästarna och sex till kom tillbaka till oss.
Men var är ryttarna?
Jag tror inte att du dödade tio man helt själv.
Stopp där!
Jag skulle inte göra det...
Min vän skulle dö av huvudvärk. Det skulle du också göra.
Du också.
Det förnuftigaste är väl att vi båda behåller huvudet?
Lägg ifrån dig revolvern.
Hur kan jag då veta att du fortfarande är vänlig?
Måste jag döda dig för att visa att jag gillar dig?
Din revolver...
Jag gillar honom. Han är vaken.
Uppför dig.
Jag gillar dig för att du är vaken.
Så ja.
Kom igen, du ljushyade.
Släpp den, släpp den.
Han är en god man ändå.
Du måste sluta tappa byxorna. Det är förnedrande.
Det är dragit också.
- Den här gången ska jag göra det. - Nu behöver vi dem.
Allt väl?
Hur lyckades vi egentligen besegra indianerna?
Tack.
- Intressant pass. - Du skulle se det upp och ner.
Vi kan tjäna några timmar på det om vi måste härifrån fort.
- Det är en genväg för Raza också. - Inte om vi kan blockera det.
Jag tar första vakten.
Är det inte varmt, så är det kallt. Är det inte kallt, så regnar det.
- Hur är det med hästen? - Inte särskilt bra.
- Vi skulle alla behöva vila. - Det hade varit skönt att få raka sig.
- Och att ta ett bad. - En kvinna också.
Utseendet spelar ingen roll, vad som helst.
Hur hamnade en hygglig karl som du i dynamitbranschen?
Jag föddes med en lidelse för att skapa.
Jag kan varken skriva, måla eller dikta...
- Så du spränger saker och ting. - Det var så världen skapades.
Dynamit i händerna på en dåre betyder döden.
I det här fallet kan det betyda livet, om vi kommer tillbaka hit.
Man bara tänder den här stubinen.
Sen har man tio sekunder på sig.
Då kommer dynamiten, inte tron, att förflytta berget ner i passet.
Det är huvudlinjen till Mexico City.
Grants spår tar av 5 km längre bort.
Bortom de kullarna ligger ranchen.
- Underhållståg - Militären.
Titta!
Raza!
Kasta!
Dra!
- Hur går det? - Bra.
Tack.
- Är de från Colorado? - Ja, alla är därifrån.
Bra. Du vet vad du ska göra.
- Rättvisa - Håll mun!
Männen på tåget var från Colorado. Experter på skytte, och tortyr.
För några år sen skövlade de en by på 3 000 invånare.
När de var klara var 40 i livet.
Fardans fru var en av de "lyckliga".
De frågade henne varför hon var revolutionär.
"För att befria världen från såna som ni", sa hon.
De klädde av henne och drog henne genom kaktusarna tills...
De 39 andra rebellerna gjorde ingenting.
De bara såg på.
Vad har amerikaner att göra med en mexikansk revolution?
Det kanske bara har varit en enda revolution.
De goda mot de onda. Frågan är: Vilka är de goda?
Mot nord och syd, Juanito.
Ungefär 60 hästar och fyra åsnor.
Två kulsprutor från tåget.
Jake, få hästarna att vara tysta.
Hämta mer från andra sidan. Skynda på!
Du red bra i dag, Chiquita. Perfekt.
Härlig!
- Är det mrs Grant? - Det är en soldat. Löjtnant Chiquita.
Hon är värd en lösensumma. Hon säger aldrig nej.
Kan du spränga vattentornet?
- Hur vill du ha det? - Spräng det i småbitar.
Mrs Grant kan vara där. Det är det troligaste stället.
Vi måste vara säkra när vi slår till. Vi har inte tid att gissa.
Det kommer nån.
- God morgon. Hur mår fru och barn? - Fint, fint.
Wow, vad många som är här.
- Är det nån som ser några kor? - Nej.
Det där är i alla fall inte burkmjölk.
Vår vän getvaktaren.
- God dag, señor. - Vad heter du?
Eduardo Padilla.
Känner du igen den här?
- Vänner till señor Ortega? - Ja.
Vem var mjölken till som du kom till ranchen med i dag?
- Vem dricker den? - Många.
Nån speciell?
Damen.
Señora Grant.
- Bor hon i det rummet? - Ja.
Har du sett henne?
Jag har känt henne sen hon föddes. Hon fick mjölk från mina getter.
- Mår hon bra? - Ja, efter omständigheterna.
- Vi har kommit för att hjälpa henne. - Himlen vare prisad!
Raza väntar sig en av två saker. Bud med lösensumman eller ett angrepp.
- Han måste tro att vi är armén. - Vi fyra?
En hel bataljon.
Den mexikanska armén börjar alltid med artillerield.
Det här är våra kanoner.
Första träffen här, sen här och här. Försiktigt med mrs Grant.
När de besätter murarna...
...går vi in och räddar Rödluvan.
Vi kan inte skjuta oss in. Vi måste avleda dem.
Nå?
Jag känner det på mig... Det är nåt skumt. Vi sticker.
Om du kan detonera dynamiten på sekunden, så kan vi klara det.
Vi måste bara ha tur.
Den här dynamitgubben väger 112 gram.
Hur långt kan du skjuta och träffa med den fäst på en pil?
- Jag gillar inte det här. - Gör vi fel?
De ni har är det inget fel på.
Det är de här fuktiga som är luriga.
Det är värmen som gör att de svettas.
De är säkra när de är torra och svala.
Vi väntar med de svettiga.
Vi kyler av dem lite, så blir de kanske medgörliga.
Just nu vetjag inte om det är jag eller dynamiten som svettas.
Fyra män mot så många. Hur ska ni rädda frun?
- Jag vet inte än. - När ska det ske?
- I morgon eller övermorgon. - Inte förr?
Det är mycket förberedelser.
Var uppriktig, señor. Är jag er fånge?
Jag vill hjälpa frun, men jag känner mig oduglig.
Visa att du duger. Tala med dem.
Kom ihåg att jag talar ditt språk.
De ger inte bra mjölk om de är magra.
Hej, gamle man. Har det hänt nåt?
- Sjung ut! - Det är som vanligt, väldigt varmt.
- Har du sett nån häromkring? - Nej.
- Nån gringo? - Gringo?
- Har du sett nån? - Nej.
Är du helt säker?
Vet du att de dödade tio av våra män?
De hittade dem vi begravde.
Duger jag?
Om jag var du, skulle jag inte elda med de här.
Ursäkta, men jag är klar att ge mig av.
- Ska jag berätta för frun om er? - Nej, hon kan bete sig annorlunda.
Jag förstår. Om Gud så vill, är hon i säkerhet i morgon.
Vi ses.
Så du låter honom gå?
- De räknar med hans mjölk. - Åt helvete med mjölken!
- Har han inte visat sin duglighet? - Han visade ingenting.
Han visste att han skulle dö om han sa nåt dumt.
Ska vi vakta honom hela tiden?
Eller ta honom med oss när vi anfaller?
Eller vill du bara döda honom?
- Jag gillar inte det här. - Vi slår till i kväll, som planerat.
Stubinen brinner i tio sekunder.
Pilen tar tre sekunder i luften?
Då har du sju sekunder på dig att sikta och skjuta.
Skjut så fort vattentornet sprängs.
Det här är dina mål. Det är din position.
- Min klocka visar 4.17. - Min 4.24.
Ställ dem på 4.30.
Det är en timma till gryningen. Hur lång tid behöver du?
Jag är klar klockan fem. Stubinen brinner i en halvtimma.
- Fyrverkeriet börjar 5.30. - Några frågor?
- Kulsprutan över hennes rum? - Det ordnar jag. Nåt annat?
Då sätter vi igång.
Lyssna på mig!
- Vem letar du efter? - Raza.
- Kapten... - Är du säker?
Jag kommer snart, Carlos.
Jag vet.
- Hur var det? - Gott.
- Carlos. - Ja?
- Lite tequila? - Tack.
Vart är ni på väg? Jag är ju här.
God kväll.
Har du sett henne?
- Har du pratat med henne? - Nej. Hur länge dröjer det?
Åtta minuter.
- Lyssna på mig! - Fortsätt.
- Dra åt helvete! - Gör det själv!
Jag skiter i det!
Chiquita kan ta ett helt regemente, och hon dansar som en gudinna!
Du... Ut härifrån!
Vi har blivit lurade. Vi sticker härifrån!
Nej!
Gör exakt som jag sa!
Señora.
Säg det du ska säga. Varken mer eller mindre.
Ropa på dem.
Rico, kusten är klar.
Jag glömde ta med mig träkorset.
Korset som är upp och ner.
Skjut inte! Vi kan skada henne!
Eld upphör!
De är rädda att träffa kvinnan.
Er situation är hopplös!
Kasta era vapen!
Kom fram!
Kom, älskling.
Skjut inte!
Släpp kvinnan!
Släpp henne!
Skjut! Gör som jag säger! Skjut!
Skjuter ni, så dödar jag henne.
Säg åt dina män att gå av tåget!
Nu!
Vi går av!
Ni var tre och de fyra. Vad hände?
- Ett revben är brutet, känns det som. - Du hade tur. Kulan gick rakt igenom.
Du är smutsig om händerna.
Betyder hans liv nåt för dig?
Överlever han, måste vi dra ner på tempot. Då hinner Raza kanske ifatt.
Hon kommer att hålla honom vid liv.
- Vad är det? - Jag undrar bara...
Varför är du värd 100 000 dollar?
- Dra åt helvete! - Ja, frun, jag är på väg.
Tack.
- Hur är det med honom? - Han klarar sig inte till gränsen.
Det gör ingen av er.
Ni har inte en chans. Det har ni aldrig haft.
Vi visste allt från det ögonblick ni kom till Mexiko.
Ända sen min man telegraferade efter er.
- Mr Ortega... - Han var redo att offra livet för dig.
För mig, inte för min man. För Raza och revolutionen.
Den "lojale" Ortega och den "pålitlige" getvaktaren.
Den "trogna" hustrun och en skoningslös kidnappare.
- Vilken jäkla historia. - Jag blev inte kidnappad.
- Den gamla utpressningsmetoden. - Kumpaner och sängkamrater.
Mysigt.
Raza och jag växte upp tillsammans. Jag är född där.
Raza var stallpojke på ranchen.
Vi hade ett förhållande långt innan Joe Grant köpte den.
På sin dödsbädd sa min far:
"Joe Grant vill ha dig till hustru. Jag vill att du blir en fin dam."
Här är en önskan en order.
Men jag var ung och oförståndig.
Jag sa till Grant att jag älskade en annan man.
Romantiskt, inte sant?
- Er man skickade med kläder. - Jag erbjuder er en bättre affär.
Ni får behålla livet om ni låter mig gå.
Byt om innan vi ger oss av.
Det blir hårt att rida utan byxor.
- Raza! - Långt härifrån?
Nej!
Få henne härifrån!
Mario!
Drick!
- Ser du nåt? - Sand.
- De kommer förr eller senare. - Hur vet de var vi är?
Raza vet det.
Du skulle ha låtit mig döda honom.
Varför dödade du honom inte? Varför lät du Raza leva?
Ska jag säga det? Du är en sympatisör.
Ingen var lojalare mot revolutionen än du.
Jag kämpade som alla andra.
Lojaliteten du visade kommer av total hängivenhet.
Raza bär på samma glöd. Därför kunde du inte döda honom.
Han är en tjuv som försöker stjäla 100 000 dollar.
- Och ni bedrar er man. - Han har stulit miljoner av landet!
Om pengarna kan hålla liv i revolutionen en enda dag till-
- ska jag stjäla, bedra och hora och göra allt som krävs av mig.
Du skrattar, men du trodde på revolutionen.
Varför kämpade du för oss?
Det ska jag berätta.
Jag blev inspirerad en dag i maj 1911 i El Paso.
Plötsligt hördes skottlossning och skrik på andra sidan Rio Grande.
Alla sprang för att se vad som pågick.
Från godsvagnarnas tak kunde vi se över floden.
Revolutionen hade startat. Det var fantastiskt.
Plötsligt var jag också över gränsen och sköt och ropade: "Viva Mexico!"
- En månad senare sprängde jag tåg. - Ja?
- Det var allt. - Inget mer?
- Inte ens pengar? - Vi blev lovade, men fick inga.
Men ni stannade kvar och kämpade i sex år, de värsta åren.
Det är inte vårt krig längre, mrs Grant.
Honom kan jag förstå. En äventyrare utan principer.
- Men du... - Byt kläder. Vi ger oss av.
- Raza säger att ni var goda vänner. - Det stämmer.
- Ändå hade du dödat honom? - Det stämmer.
- För pengarna? - Det stämmer.
Låter du mig gå för lika mycket pengar?
- När hade du en kvinna sist? - Alltför länge sen.
Vill du ha mig?
Jag är dyr.
- Frihet. - Jag säger kanske ja nu.
- Och nej senare. - Jag litar på dig.
Jag litar på dig också!
Du hörde vad han sa. Vi ger oss av.
Utsliten.
Ta lite salt. Då mår ni bättre.
Frun.
Tråkigt med er häst.
- Vet du vad, Rico? - Här.
Det är en fantastisk kvinna. Vacker, elegant och modig.
I stånd att döda dig och mjuk nog att förändra dig.
- Det påminner om din Maria. - Försök inte lura mig.
Hon ska tillbaka om jag så ska göra det själv.
Det var det jag ville höra dig säga.
Tänker du på nåt annat än kvinnor, sprit och 14 karat guld?
Du kom just på min gravskrift.
- Hur många är de? - Raza och sex andra.
Vi ger oss av.
- Vi måste ha tre timmars försprång. - Nu är det knappt en timma.
Ni har förlorat.
Det är här allt avgörs. En man kanske kan fördröja dem.
- Ja, en av oss. - Om han vet vad han gör.
Det är Jakes jobb att hjälpa Ehrengard.
Att vakta kvinnan är ditt jobb.
- Att vinna tid är mitt jobb. - Sakta i backarna.
Ditt jobb är att uppfylla kontraktet, att leverera varan.
Det är ditt jobb.
Jag vill ha niotusen dollar, i kontanter.
Du behöver min häst om Raza tar sig förbi.
Bill.
Vi ses.
Jake.
- Hur tar du dig tillbaka? - Hur tänker du göra det?
Nej!
Kom igen! Fortsätt!
Kom fram, era ynkryggar! Byrackor!
- Fierro! - Jag fick en av dem.
Francisco?
Var är de? Säg var de är!
Rico?
Fierro, är han död?
Inte än, älskling.
Så det var dig de lämnade kvar att dö?
- Var blev du träffad? - I arslet. Och du?
5 cm från...!
Har du en cigarr att avvara?
Självklart. Kom och hämta den.
- Fierro? - Ja?
- Vill du ha tobak? - Det är skadligt för hälsan.
Hur hamnade du i den här smutsiga affären?
Den vanliga orsaken - pengar.
Allt är som vanligt.
Jag behöver vapen och kulor, som vanligt.
Kriget går dåligt, som vanligt.
Men du är inte som vanligt.
Chiquita!
Chiquita, hur är det med kärlekslivet?
Fantastiskt! Vill du ha lite?
- Säger du aldrig nej? - Aldrig.
- Vem som helst? - Alla!
En av oss måste naturligtvis dö.
Kanske båda två.
- Det är dumt att dö för pengar. - Det är dummare att dö för en kvinna.
- Även för henne. - Hur länge ska du hålla oss kvar?
Några timmar. Sen spelar det ingen roll vad som händer.
Då är hon Joe Grants fru igen.
Det förändrar ingenting. Hon kommer alltid att vara min kvinna.
Inget varar för evigt, förutom döden.
Fråga Fierro och Francisco, och dem på de namnlösas gravplats.
- De dog för nåt de trodde på. - Revolutionen?
När kriget är slut och politikerna tar över-
- blir slutsumman att allt var förgäves.
Du vill antingen ha fulländning eller ingenting.
Du är för romantisk.
Revolutionen är som en älskarinna.
I början är hon som en gudinna.
- Men alla förhållanden har en fiende. - Tiden.
Vi ser henne som hon verkligen är.
Revolutionen är ingen gudinna, utan en hora.
Hon var aldrig ren, helig eller perfekt.
Så vi flyr in i nya förhållanden. Snabba, smutsiga äventyr.
Lust, men ingen kärlek. Lidelse, men inget medlidande.
Utan kärlek, utan ett syfte är vi ingenting.
Vi stannar kvar för att vi hoppas. Vi går för att vi är besvikna.
Vi kommer tillbaka för att vi är rådvilla.
Vi dör för att vi är trogna.
Du och jag tillsammans.
Jag rider först.
- Jag rider först. - Gör som jag säger!
Han skjuter inte en kvinna.
Jesus!
Hej, älskling.
Jag har inte hört "älskling" på länge.
Har inte du en bra guldgruva?
- Jag har inte tur i dag. - Men du är vacker.
Älskling.
Vi hade fina stunder tillsammans.
Fantastiska.
Ge mig en kyss.
Kom nu, mrs Grant.
- Det är ingen brådska. - Hon är hemma om ett par minuter.
- Roligt om Bill kom och fick betalt. - Roligt om han kom och var i livet.
Ett dammoln! Det kan vara Raza.
Det kan vara vad som helst. Till och med en dansande dervisch.
Det, mina herrar, är den värste dervischen av alla.
- Jag trodde inte han skulle överleva. - Det här måste vi fira!
Vad ska det betyda?
Det blir nog en chock för oss båda.
Jag är svag när det gäller kärlek.
- Slog kulan vettet ur dig? - Den slog in det.
Vad var det som fick dig att ändra dig?
Jag upptäckte vad det är som gör en kvinna värd 100 000.
- Ska jag låta henne gå? - Låta henne gå?
Efter allt vi har varit igenom? Efter alla döda? Tusan heller!
Kontraktet gick ut på att kidnappa en fru åt Grant.
Nu hämtar vi lösensumman.
Ett stort tack!
Ta för dig.
- Jag hämtar henne. - Det behövs inte.
Hooper, ordna ett hotell och betala alla räkningar åt dem.
Ni längtar väl efter ett varmt bad, så jag vill bara säga tusen tack.
- Varmt bad? - Är det lördag?
Ni förtjänar det bästa.
Kontraktet är inte uppfyllt förrän mrs Grant är hemma.
- En yrkesmans princip? - Nåt åt det hållet.
Jag förklarar härmed kontraktet uppfyllt.
- Inte än. - Mrs Grant. - Tack.
Maria?
- Hooper. - Ja, sir.
Döda honom!
Ni har ingen rätt att döda honom.
Jag vill vara i fred. - Inte nu!
De vet allt.
Allt!
- Huvudsaken är att du är tillbaka. - Jag kommer att rymma igen.
- Du är min fru. Du tillhör mig! - Jag hör hemma här!
- Med honom? - Ja!
Du följer med mig!
- Nej! - Jo!
Ni hörde vad vår arbetsgivare sa. Damen ska hem.
- Tror du han betalar lösensumman? - Absolut inte!
Hon blev aldrig kidnappad, eller hur?
- Stämmer inte det? - Det angår er inte!
Fel. Vår uppgift var att rädda henne från en kidnappare.
Och kidnapparen är ni.
Det blev en dålig affär för alla.
Ni förlorar en fru och vi förlorar 10 000 dollar var.
- Skitstövel! - Ja, sir.
Jag är oäkta till börden, men ni har skapat er själv.
Subrip: TomTen